Korektní sed jezdce je v „Encyklopedii koní“ od J. Hermsen krásně a srozumitelně popsaný ve zkratce a pár slovy jednoduše asi takto: „Jezdec sedí vzpřímeně, ramena spustí lehce dozadu a dolů. Horní části paží splývají uvolněně podél těla, lokty nesmějí směřovat ven a předloktí tvoří jakoby prodlouženou část otěží. Dlaně jsou lehce sevřené a držené rovně asi jednu pěst před a nad kohoutkem koně. Palce směřují lehce nahoru. Zápěstí jsou uvolněná, aby jezdec mohl vytvořit jemný kontakt s hubou koně. Ruka je klidná, otěže jsou stále lehce napnuté a přitom se jezdec snaží, aby jeho ruka pružně sledovala pohyb koňské huby. Uvolněnost je nejdůležitější předpoklad pro korektní sed. Také stehna a kolena jezdce jsou lehce a neustále přiložena k sedlu. Poloha kolen zůstává stále stejná. Tak jezdec docílí správné polohy holení. Holeněmi jezdec koně pobízí. Holeně jsou přiloženy ke koni na zadním okraji podbřišníku a splývají volně dolů. Chodidla jsou vsunutá do třmenů po nejširší část podrážky. Paty jsou prošlápnuté a špičky chodidel směřují dopředu. Pro správný sed je velmi důležitá také délka třmenových řemenů. Před nasednutím upravíme délku řemenů asi na délku naší natažené paže. Správnou délku řemenů dokážeme správně určit teprve v sedle. Spustíme-li holeně volně ze sedla dolů, měly by třmeny dosahovat asi tři centimetry nad podpatky jezdeckých bot. Při správném držení těla si můžeme promítnout přímku, která jde od hlavy jezdce přes kyčle ke kotníkům.
![smile](/_i/old-smiles/1.gif)